![Selly](https://assets.republica.ro/20200821/900x600/e1be182ac0e9d699bf214e5a5926869079e83d9e.png)
Nu îl urmăresc (follow) pe Selly, nu îi apreciez conținutul, vizionat doar accidental. Mi-e greu să diger modul de viață și sistemul prin care face bani, dar omul există așa cum e și fără părerea mea. L-am văzut într-un interviu cu Gâdea și mi s-a părut un tânăr interesant, dezghețat, cu o cultură generală rezonabilă pentru vârsta lui și, în acest context, i-am apreciat creativitatea. Este unul dintre cei câteva mii, poate zeci de mii, de tineri din țara asta care fac lucruri ce schimbă lumea, societatea și mă bucur să-i descopăr.
Îi dau acest gir acum și lui Selly pentru că a devoalat, aproape fără să știe, găunoșenia presei mainstream. Scopul lansării știrii contrafăcute despre un presupus accident al său a fost unul de răzbunare față de o altă știre falsă despre el. Dar, ceea ce a reieșit, este cu mult mai valoros pentru sănătatea publică. Selly a demonstrat cât de deprofesionalizată este presa clasică din România. Flagelul a atins toate redacțiile, mai mult sau mai puțin, de la România TV, până la Adevărul, care au preluat „momeala” lui Selly fără nicio verificare.
Avem un subiect de comentat acum pentru că Selly are aproape 3 milioane de persoane abonate la canalul său video. Și impactul rectificării și palmei date online de către vlogger nu poate fi ignorat. Unele redacții s-au grăbit să-și pună cenușă în cap, altele să șteargă știrea pe blat. Dar, oare, câte știri neadevărate au fost difuzate, au produs efecte și nu au fost dezmințite sau șterse doar pentru că reclamantul nu avea nicio influență publică? Vă spun ca unul familiarizat cu fabrica știrilor și cu miros de fake antrenat timp de 25 de ani: mii de știri false au fost difuzate anual fără să existe rectificări sau scuze publice. Selly i-a răzbunat de fapt pe toți nedreptățiții, pentru că el poate influența părerile a 3 milioane de oameni.
Și e bine că a făcut această demonstrație. Followers-ii săi sunt cei din grupa lui de vârstă, bănuiesc că undeva la 16-20 de ani, și le-a transmis deja îndoiala că nu tot ce se spune la televizor este adevărat. Asta a fost o tară a generațiilor mai vechi, cărora li s-a inoculat în decenii de propagandă ceaușistă că ceea ce se spune la televizor (TVR, că era singura) este informație oficială. Culmea, acolo minciuna și manipularea erau exacerbate, dar a rămas că ce vezi la televizor aia e, e adevărat. Dar, asta e o altă poveste.
Revin la Selly, care a demontat acest mit dintr-o joacă. Și joaca asta a fost urmărită de 889 de mii de oameni. Știți ce înseamnă asta în termeni de rating TV? 8 puncte, adică un scor pe care televiziuni de știri cu redacții pline de jurnaliști, aparatură, care de transmisie, abonamente la agenții de știri, vedete de top îl ating doar la evenimente speciale, precum alegeri sau calamități. Televiziunile de știri ating acest vârf de 8 puncte de rating o dată sau de două ori pe an, în rest staționează în jurul a 2 puncte. Selly s-a jucat într-o după-amiază cu un prieten și a dat cu flit tuturor. Înțelegeți acum de ce și-a cerut, de exemplu, Libertatea scuze? Ca informație, libertatea.ro are doar 530 de mii de cititori unici (locul 2 la publicații în țară, dar nici locul 1 nu-l bate pe Selly).
Nu pretind, nu-mi doresc și nu cred că televiziunile, în special cele de știri, vor sucomba. Am mulți colegi de generație care au rămas acolo, în tranșee, ceea ce, pentru mine, este o garanție că știrile profesioniste vor supraviețui cumva. Dar demonstrația lui Selly este un avertisment care nu trebuie ignorat. Cu un pluton de 10-15 vloggeri generațiile tinere pot fi determinate să nu mai caute știri realizate de jurnaliști de profesie și să-și facă informarea pe propria rețetă. Ar fi dezastruos, cred eu. Oricum tehnologia îi îndepărtează de televizor pe zi ce trece. Sfatul zilei este: lăsați clickbait-ul și ieșiți la documentare pe teren sau din surse credibile. Dacă iubiți această meserie.
Urmăriți Republica pe Google News
Urmăriți Republica pe Threads
Urmăriți Republica pe canalul de WhatsApp
Alătură-te comunității noastre. Scrie bine și argumentat și poți fi unul dintre editorialiștii platformei noastre.
La minutul 12, Selly atinge o problemă peste care mulți au trecut ușor, s-au oprit la partea cu fake-news. Cei care lucrează în presă o știu foarte bine, dar nu le place să vorbească despre ea.
De la precedenta criză economică s-au întâmplat următoarele lucruri:
1. Presa trece de la print la online.
• Conținutul devine gratuit, omul se informează, dar nu mai plătește. Conținutul are de suferit.
• Scad cheltuielile patronilor care nu mai plătesc tiparul.
• Reclamele devin atât de ieftine încât nu acoperă cheltuielile – redacțiile se subțiază.
2. În era printului
• Fiecare domeniu era acoperit de un reporter care își asuma ce scria și răspundea pentru el.
3. În epoca online
• Toată lumea se pricepe să scrie despre orice. Multe articole nu sunt semnate, semn că autorul nu își asumă ce a scris.
4. Click-ul devine factor de evaluare a performanței.
5. În interiorul redacțiilor apar noii scriitori de texte
• Sunt copii/studenți fără experiență care sunt folosiți pentru a scrie rapid despre orice. Mulți nici nu ies din redacție, nu știu ce înseamnă să facă teren. Traduc din tabloide străine, scriu de pe FB, youtube, copiază știrile scrise de alții samd. De cele mai multe ori, aceștia nu semnează articolele. Scriu la normă, zeci de știri pe zi, toate cu scopul de a aduce trafic. În glumă, la un moment dat un coleg tânăr (știe el care este) a spus că el îmi plătește mie salariul că el face trafic 70k pentru orice știre, eu abia ajung la 10k.
6. Publicitarii plătesc la click, nu sunt interesați de conținut decât pentru anumite campanii.
7. Reporterii cu experiență produc video, poze (din redacții dispare editorul foto), se ocupă de mai multe domenii. Dacă în epoca printului, fiecare partid avea reporterul său, în epoca online un reporter acoperă 2-3 partide sau chiar pe toate. Se scrie în grabă, știrea trebuie să apară cât mai rapid. Reporterii se adaptează.
8. Titlul bombastic vinde știrea. Puțini mai au răbdarea să treacă de titlu/poză/primele rânduri. Bombă să fie.
9. Reporterii care produc conținut sunt menținuți în redacții pentru a asigura brand, pentru a produce citări pentru publicația respectivă. Salariile lor nu sunt foarte mari, ei nu pot produce 5-10-20 de materiale pe zi să producă multe click-uri. Numărul lor e redus constant.
10. Avem astfel creatorii de conținut și creatorii de click-uri. Șefii spun că nu se poate fără click-uri. Reamintesc că și Guvernul a plătit 40 de milioane de euro tot pe bază de click (singurul criteriu de evaluare).
11. Apar câteva publicații independente, concentrate pe conținut. Finanțare acestora vine din granturi, surse externe, bani de la public. Nu se monetizează click-ul. Materialele lor sunt de calitate, dar vedeți ritmul postărilor. Un material bun apare la câteva zile, săptămâni, luni. Nu se lucrează în ritm de cotidian. (Rise Project, Recorder, samd)
12. Click-ul bate conținutul prin furt.
• Anchetă muncită, un articol bun în epoca printului nu putea să fie furat imediat. Puteai să îl preiei a doua zi, să aduci ceva în plus.
• În epoca online, articolul/ancheta de succes e copiată în secunda doi. Integral, copy-paste. Dacă ai noroc, primești un link, dar articolul tău e copiat integral. Am prieteni care nu știu că am scris un articol, dar știu subiectul pentru că ei l-au citit în altă parte. Nimeni nu citează în limita a 250 de caractere, se fură grosier. Practic, munca unui reporter e furată de alte publicații care obțin click-urile dorite. E ca și cum un agricultor muncește, aduce grânele în hambar, iar de acolo vin alții și le duc în hambarul lor. Instant.
13. Pe FB sunt publicate bucăți din anchetă/material, toată lumea scrie, dar foarte puțini se deranjează să scrie numele publicației sau numele celui care a adus informația în spațiul public. Toți vor like-uri/share, pe spatele celui care a muncit. Dacă ceri cuiva să spună de unde are informația, are senzația că l-ai jignit.
14. O presă gratuită, făcută cu studenți care sunt plătiți cu salariul minim pe economie, o presă bazată exclusiv pe click, în care se fură fără jenă, în care publicitarii se uită doar la cantitate, fără calitate, în care nu se încurajează conținutul, ci traficul, ajunge să dea fake-news. Și o face des, nu rar. Uitați-vă la Capital ce trafic are prin titluri mincinoase. În aceste condiții, fake news e încurajat. Chiar credeți că celor de la RTV le pasă că au dat un fake-news, când ei fac seara ședințe de sumar cu breaking-news-urile inventate pentru a doua zi?
15. Crossurile asigură traficul dorit. Vedeți pe ziarele de sport, articolele trimise de pe stirileprotv, digi24.ro sau alte publicatii. Gandul trimitea pe vremuri la prosport.ro. Traficul se face cu un cross bun, iti asigura click-ul dorit. Imi aduc aminte cum Antena1 a fost pe primul loc într-o zi după un fake news de proporții colosale: cutremur devastator în Marea Neagră, tsunami de 5 metri a făcut ravagii în Mangalia. Acest titlu a produs sute de mii de afișări.
Online - ul n-a făcut decât sa accelereze fenomenul.
Cititorul nu este clientul jurnalistului, și nu-i plătește salariu. Salariul e plătit de publicitate sau de mogul. Asa ca jurnalistul fie aleargă după click-uri fie latră în direcția în care i-o cere mogulul.
Din păcate oamenii încă mai au impresia ca rolul jurnaliștilor e să-i informeze, fără sa li se para nimic aiurea ca informația aia e "gratis" și fără sa se întrebe de fapt cine-l plătește pe jurnalist și deci cine e adevăratul lui client. Jurnaliștii din păcate vând fie publicitate fie promovează interesele unui mogul. Informațiile nu le cumpăra nimeni pentru ca s-a creeat impresia că-s gratis. Și multe chiar sunt, însă nu toate, și e necesar un oarecare efort sa fie obținute.
Mie mi se pare fascinant ca suntem dispusi sa platim o prima pentru lucruri de calitate in orice alt domeniu (luam iPhone, nu Huawei, Coca Cola, nu American Cola, haine din Mall, nu din Europa), dar tragem linie la cel mai important produs din zilele noastre - informatia. Si asa ramanem inculti, dar cu iPhone si BMW.
Aș mai face câteva observații. La unele posturi TV, și mă refer aici în special la România TV sau ”Ghiță TV”, cum i se mai spune, sunt câțiva făcători de emisiuni sau moderatori pe care, sincer, mi-ar face mare plăcere să-i au la palme! La câtva timp după ce Klaus Iohannis a devenit președintele României, burtiera unei emisiuni și din două în două minute gurița moderatoarei Cristina Șinacai ”vărsa” peste privitori următorul îndemn: ”Stați cu noi să aflați de ce se desparte prima doamnă de președintele României”! ”La naiba, mi-am zis, abia a ajuns președinte și se și desparte de soție, precis a pus ochii pe vreuna mai tânără cu 20 de ani decât ea”! Și stau, și aștept...., și aștept... ca... prostul un sfert de oră, o jumătate, apoi o oră întreagă pentru ca pațachina aia de moderatoare să-mi spună după mai bine de o oră și jumătate că prima doamnă refuză să-și urmaze soțul în București, unde i s-au oferit mai multe posibilități de angajare la diverse licee, care mai de care mai renumit (”Ce concurs dom'le, doar e prima doamnă!” - ar spune românașii), nu vrea să se mute din Sibiu și să-și părăseacă postul didactic de acolo! Ei, asta era marea știre cu ”despărțirea” primei doamne de soțul ei!
Apoi, ați văzut cum prezintă ”breaking news”-urile unul Corpoș, tot de la ”Ghiță TV”? În primul rând individul parcă are un par înfipt în fund și care-i iese pe gură și parcă te aștepți ca, din moment în moment, să se umfle și să explodeze, și-i tot dă înainte ca o moară stricată: ”Stați să vedeți! .... Stați să vedeți!.... Stați să vedeți!”....
După aceea, în presa ”on line” am remarcat de nenumărate ori niște titluri ultrabombastice, pentru ca textul din corp să fie ceva cu totul banal! Ba, mai mult - titluri care nu aveau absolut nicio legătură cu conținutul textului, vorba aia: ”pe afară-i vopsit gardul și-n-năuntru - leopardul!”, în cazul de față oarecum invers - titlul e... leopardul și textul e... gardul vopsit! ”Merge și așa!” - nu? Adică... românește! Căci ”aflatul în treabă e metodă de lucru la români”! (Petre Țuțea).
P. S. Mărturisesc că și eu ”am pus botul” la știrea despre accidentul acestui pițiponc ce-și zice ”Selly”, dar nu mi-am schimbat părerea despre el: mai devreme sau ma târziu și-o va lua în cap și nu va sfârși deloc bine!
Si ce ati favut cand ati observat aceasta "generalizare mondiala"?!
Probabil ca NIMIC, doar ii blamati pe altii care fac (cum e pustiul din clip). Deh , e mai usor sa critici.